Švédové na Kraví hoře
Václav Kolařík, Archaia Brno, o.p.s.
„Naše pěchota je kaput, jízda mrzutá, důstojníkům se nedostává proviantu a obyčejným kavaleristům chleba ani sena pro koně. Město nelze dobýt a získat. O Špilberku se mi ani nechce psát.“ Tato slova vložil těžce raněný švédský důstojník do dopisu svému bratrovi, který poslal 15. srpna 1645 z tábora u obleženého Brna. Výstižně popsal bezvýchodnou situaci svého vojska, které se po právě skončeném neúspěšném generálním útoku na město připravovalo na odchod. Ty tam byly sliby Lennarta Torstenssona, švédského generála velícímu obléhání Brna, když v denním rozkaze ze 4. května povzbuzoval statečnost svých vojáků, nepochybujíc, že se zmocní města do tří dnů.
Už více než tři měsíce trčela vyčerpaná švédská armáda v zákopech kolem Brna, bez jakékoliv naděje na úspěch a s nebezpečím přepadu od císařských v zádech. Z původního počtu 18 tisíc vojáků, kteří přitáhli na počátku května k Brnu, teď chyběla, především vlivem nemocí a dezerce, téměř polovina. Posádky ve městě a na Špilberku si mohly vydechnout. Ubránili se proti několikanásobné přesile, ve špatně opevněném a zásobeném městě, díky své statečnosti a vojenskému umění velitele obrany města, francouzského generála v habsburských službách Raduita de Souches.
Vraťme se však o téměř dva měsíce zpátky, na konec června roku 1645, kdy bylo obléhání Brna v plném proudu. Torstensson plný odhodlání píše 14. června z ležení u Komárova švédskému legátovi Salviovi: „Ležím u Brna a snažím se vší silou, abych se ho zmocnil. Nepřítel ve všech místech se zesiluje, ale jestli mě nepřepadne, brzy se Brna zmocním, poněvadž jsem již podminoval dvě bašty na Špilberku a tvrz ve městě, kterou vystavěli od té doby, co jsem tu naposled ležel. Kdybych měl jen více pěchoty, udělal bych s Brnem krátký proces…“ Naopak obráncům města docházely potraviny, na Špilberku se nedostávalo vody, chyběla munice a střelný prach. Právě tehdy se ale odehrála událost, která začlenila území dnešní Kraví hory přímo do obléhacích aktivit švédského vojska.
![](images/sloupek_top.gif)
Velitel Brna v době obléhání Jean Louis Raduit de Souches. Převzato z knihy Libor Jan, Obléhání hradu Pernštejna v roce 1645, Brno 1995.
![](images/sloupek_bottom.gif)
Pravděpodobně již od počátku obléhání byl prostor Kraví hory využíván k pastvě ukořistěného dobytka, sháněného z širokého okolí Brna. Od 1. června zde byly umístěny dva pluky, které měli strážit západní okolí Brna a zabránit poskytnutí pomoci obleženým. Na protilehlém Žlutém kopci, ukryty za valem zpevněným velkými proutěnými koši naplněnými hlínou, mířily proti západnímu svahu Špilberku baterie švédských děl ostřelujících jeho předsunutá opevnění. Ale teprve události 26. červena roku 1645 ukázaly strategickou důležitost Kraví hory pro švédskou armádu.
Toho dne kolem šesté hodiny večerní spatřili obležení, jak od starobrněnského kláštera, z míst kde nyní stojí pivovar, vyráží jízdní oddíly vzhůru na Žlutý kopec do míst, kde již od 1. června měly hlídkovat dva pluky jízdy. Tento neklid v řadách švédského vojska způsobil nečekaný příchod pomoci vyslané obleženým z Prahy polním maršálkem Colloredem na rozkaz arciknížete Leopolda Viléma. Pomoc se vyhnula všem švédským předsunutým hlídkám a údolím řeky Svratky se přiblížila od severozápadu k Brnu. Císařští s asi šesti sty muži napadli švédské hlídky na Kraví hoře a Žlutém kopci, vedené plukovníkem Kallenbergem a přinutili je k útěku. Z císařského oddílu se odpojilo asi čtyři sta jezdců, kteří pod vedením podplukovníka hraběte z Vrbna sjeli s tasenými šavlemi z kopce v místech dnešní Údolní ulice, uháněli tryskem po severním úbočí Špilberka a vjeli Brněnskou bránou do města. K další obraně města bylo dopraveno 172 dvacetikilogramových pytlíků tolik potřebného střelného prachu.
Švédové v první chvíli mysleli, že k Brnu dorazila císařská armáda. Začali narychlo sbírat cenná zavazadla, nakládat je na povozy a odesílat do Olomouce. Téměř polovina jezdců ovšem musela pro nedostatek píce opustit město spolu se všemi koňmi. Po lstivém manévru u Brněnské brány vyrazili v noci 28. června hejtmani Hennemann a Unger se 150 jezdci a dalšími 250 koňmi z Židovské brány směrem na jih, aby se oklikou dostali na Švédy neobsazený hrad Pernštejn.
![](images/sloupek_top.gif)
Plán obléhání Brna Švédy 3. května — 23. srpna 1645. Zcela vlevo uprostřed, reduty a příkopy na Kraví hoře. Zdroj Matthaeus Merian, Theatrum Europaeum, Band 05, Frankfurt 1651.
![](images/sloupek_bottom.gif)
Až dosud se Torstensson pravděpodobně spoléhal na to, že má větší část Moravy pod kontrolou. Nepřistoupil proto až do konce června k obvyklé součásti obléhacích prací třicetileté války — k vybudovaní okružního opevnění (circumvalační linie) kolem Brna, které by chránilo týl obléhatelů rozmístěný v ruinách předměstí před útokem nepřátel, zamezilo průchodu posil do města a na druhé straně zabránilo vysílání poslů s důležitými informacemi z města.
Švédská armáda se až dosud spoléhala na pohyblivé předsunuté hlídky vysílané z táborů v Zábrdovicích a Komárově, na několik málo pevnůstek v blízkosti města a také na spletitou říční síť jižně a východně od Brna. Teprve zkušenost s průnikem pomoci z výšin Žlutého kopce a Kraví hory přinutilo Torstenssona k činu. Rozhodl se vybudovat okružní opevnění (tzv. šancí) kolem severní poloviny města, která byla pro průlom nejpříhodnější. Opevnění se skládalo z vnitřní a vnější linie. Blíže se zastavíme u linie vnější, která procházela námi sledovaným prostorem, a vrchol Kraví hory tvořil její nejdůležitější součást.
Několik dní na začátku července kopali švédští vojáci 4 400 metrů dlouhý příkop kolem severní strany města. Ze zeminy získané z příkopu byl na vnitřní straně směrem k městu nasypán val, doplněný palisádami z kůlů, deskami a proutěnými koši. V předpolí příkopu byly rozházeny nástrahy (ježci), předměty vyrobené ze čtyř nebo více železných hřebů o velikosti cca 10 cm, které měly zranit koně (popř. pěšáky) a vyřadit je z boje (z Kraví hory pochází exempláře uložené v depozitáři Moravského zemského muzea, na které upozornil Mgr. Petr Žákovský). Obránci valu byli otočeni zády k městu a vyhlíželi případné nebezpečí blížící se z okolní krajiny. Po příchodu sedmihradských oddílů knížete Jiřího Rákócziho, vazala tureckého sultána, byla circumvalační linie obsazována především jeho pěchotou najatou v německých zemích.
![](images/sloupek_top.gif)
Výřez z veduty obléhání města Brna Švédy. Přibližně takto vypadaly reduty a příkopy v okolí Kraví hory (H. B. Bayer – H. J. Zeiser, Obležení Brna Švédy 3. května až 20. srpna 1645, pohled na Brno od severovýchodu a od jihu. Olej na plátně 1560 x 3980 mm. Uložen v Muzeu města Brna, inv. č. 2285)
![](images/sloupek_bottom.gif)
Vnější linie okružního opevnění začínala za cihelnou na Starém Brně v místech dnešního pivovaru, stoupala jižním svahem k nejvyššímu vrcholu Žlutého kopce v prostoru dnešního Vaňkova náměstí, západně od Masarykova onkologického ústavu. Odtud pokračoval příkop severozápadním směrem přibližně v linii dnešní ulice Barvičova do míst areálu Biskupského gymnázia. Zde se zalamoval k severovýchodu a pokračoval přibližně v trase ulice Dostálova a Wurmova k nejvyšším vrcholu Kraví hory. Sestupoval dále z jejího svahu k severovýchodu přímou linií do areálu tří výškových budov na ulici Šumavská. Pomyslně křížil dnešní ulice Veveří, Kounicova, Šumavská, Chodská a Štefánikova, aby byl ukončen u hráze třetího rybníka, v úrovni ulice Cimburkova (dnes se na místě rybníka, u jehož hráze stával tzv. Červený mlýn, nachází pouze jeho vyschlý zbytek a v okolí moderní supermarkety).
Pro posílení vnější linie byly, na nejvyšších bodech s dobrým rozhledem do krajiny na sever a severozápad od Brna, zbudovány čtyři reduty (čtvercové pevnůstky s valem a příkopem, sloužící jako dělostřelecké nebo pěchotní postavení). První se nacházela někde v okolí Vaňkova náměstí, druhá snad pod Biskupským gymnáziem, třetí někde v ulici Wurmova a čtvrtá pravděpodobně pod dnešním areálem Hvězdárny a planetária Mikuláše Koperníka na vrcholu Kraví hory. Její území tak bylo pojato do okruhu vnější obrané linie švédského vojska.
Na předsunuté švédské hlídky a oddíly shánějící v okolí Brna proviant stále více dorážely císařské oddíly, vedené hejtmany Hennemannem a Ungerem, podnikající výpady ze Švédy neobsazených hradů Veveří a Pernštejn. Dokončená linie okružního opevnění na severu města patrně odradila další posilu, která se do města probila v noci 8. srpna mezi 2. a 3. hodinou i s 350 librami síry na výrobu střelného prachu, tentokrát od jihu. Ve městě žalostně docházely potraviny, 11. srpna muselo být přikročeno z nedostatku masa k výseku koniny, která byla za normálních okolností zapovězena. Bylo jisté, že pokud brzy nepřijde pomoc, která přinutí Torstenssona odtáhnout, město bude muset kapitulovat. Rákoczi však již na počátku srpna začal jednat s císařem o příměří. Torstensson, který jeho záměry vytušil, odhodlal se ještě s pomocí sedmihradské artilerie ke generálnímu útoku na město. Avšak i 15. srpna při urputné zteči švédské armády město odolalo. Poté již docházelo jen k drobným akcím a šarvátkám. Torstensson, opuštěn sedmihradským spojencem, byl nucen vyklidit tábory, šance a příkopy kolem města a odtáhnout 23. srpna s nepořízenou.
![](images/sloupek_top.gif)
Vrchní velitel švédského vojska Lennart Torstensson. V době obležení Brna trpěl silným kloubním revmatismem, trávil většinu času na nosítkách a výkonné velení obléhacích prací svěřil plukovníkovi Mortaignemu. Převzato z knihy Libor Jan, Obléhání hradu Pernštejna v roce 1645, Brno 1995.
![](images/sloupek_bottom.gif)
Opuštěny byly samozřejmě i šance a příkopy na Kraví hoře. Valy byly postupně rozhrnovány do příkopů, dřevo z palisád a zátaras využili obyvatelé města k opravě poškozených budov. Zbytky šancí byly ale v nezastavěném terénu okolí Kraví hory patrné i dlouho po konci obléhání. Dokonce ještě na mapě Brna s předměstími a okolím z roku 1815 jsou zakresleny zbytky „Schweden Schanze“ přibližně v místech dnešní ulice Wurmova.
Do dnešních dnů se na Kraví hoře dochovaly pozůstatky švédského opevnění pouze pod povrchem terénu. Nezbylo ani památky po valech, příkopech a palisádách. I v našich nejodvážnějších fantaziích si jen těžko představíme, že před 360 lety se v těchto místech brodili po kolena v bahně, zarostlí, špinaví a věčně opilí vojáci, muži z celé Evropy, ze Skotska či Sedmihradska, Laponska nebo Florencie, kteří si ani navzájem nerozuměli. Některým nebylo ani dvacet, jiní už byli šedesátníky. Většina z nich přišla dobrovolně z nuzných poměrů s vidinou lepšího života v náručí armády, která zajistí alespoň živobytí. Někteří prošli už polovinu Evropy a někteří teď možná leží někde tady na Kraví hoře.
Bertold Bretholz, Der Vertheidigungskampf der Stadt Brünn gegen die Schweden 1645, Brünn 1895
Peter Englund, Nepokojná léta. Historie třicetileté války, Nakladatelství Lidové noviny, Praha 2000
Libor Jan, Obléhání hradu Pernštejna v roce 1645, Brno 1995
František Matějek, Morava za třicetileté války, Práce Historického ústavu ČAV, řada A – Monographia, sv. 6, Praha 1992
František Šujan, Švédové u Brna roku 1645, Brno 1898